![](/templates/knigiread/dleimages/noavatar.png)
Тінкі й чарівна квітка - Мері Блер
![Тінкі й чарівна квітка - Мері Блер - Безкоштовні електронні книги на українській мові: читай онлайн та скачуй](/uploads/posts/books/2/4/7/0/tinki-j-charivna-kvitka-meri-bler.jpg)
Всі твори автора ⟹ Мері Блер
У серії «Чарівні історії про звірят» головними героями є діти та добрі захисники, які називають себе феріґардами. У книжці «Тінкі й чарівна квітка» кроленя-феріґард разом із дівчинкою Лілі намагаються повернути в оранжерею тата Лілі найрідкіснішу у світі квітку, яку було викрадено.
Тінкі й чарівна квітка
А ти віриш у дива? Так? Тоді одного разу до тебе неодмінно прилетить чарівний захисник! Адже ці милі крилаті звірятка завжди приходять на допомогу тим, хто вірить у диво…
Історії про добрих i вірних, сміливих i веселих ферiґардiв чекають маленьких читачів на сторінках цих чудових книжок.
Розділ 1. Таємничий гістьУ Лілі була незвичайна родина. Її мама, тато, дідусь та бабуся дуже любили квіти, і всі вони працювали в ботанічному саду, де вирощували рідкісні рослини.
Оселя Лілі теж була незвичайна: у ній скрізь панували квіти! Мама любила орхідеї і тому свою з татом кімнату заставила горщиками з їхнім яскравим цвітом.
Дідусь зібрав чималу колекцію кактусів, і тепер його кабінет нагадував африканську пустелю, порослу колючками.
Бабусине царство було на кухні. У ньому раювали запашні лікарські рослини.
А за будинком тато Лілі побудував справжню оранжерею. Там він вирощував дуже рідкісні рослини. Саме це й було його професією: рятувати унікальні квіти.
Коли в дівчинки випадала вільна хвилина, вона бігла до тата в оранжерею. У неї був особливий талант: вона могла повернути до життя навіть зовсім хирляву й слабку стеблину. Отож друзі та знайомі приносили їй свої хворі квіти, і затишна кімнатка Лілі невдовзі перетворилася на невеличку лікарню для рослин. А горщики, які вже нікуди було ставити в кімнаті, дівчинка перенесла до оранжереї.
Якось увечері Лілі засиділася в оранжереї, аж поки не впали на землю сутінки. Вона не стала вмикати світло і зручно вмостилася у своєму низенькому крісельці серед квітів. Їй подобалося спостерігати, як густішає темрява — оксамитова синява ночі перетворювала їхню оранжерею на таємничий казковий сад.
Нараз серед листя дівчинка помітила маленький вогник.
Лілі завмерла. «Може, це світлячок?» — подумала вона.
Вогник зненацька затремтів і з гучним виляском спалахнув яскравим золотистим світлом. Від несподіванки дівчинка замружилася, а коли розплющила очі, в оранжереї знову було темно. І лише під розкішним трояндовим кущем щось мерехтіло, випромінюючи тепле світло. Вона придивилася і побачила… кролика!
Звірятко було таке гарнесеньке, що Лілі не могла відвести від нього очей. Якусь мить воно сиділо, нашорошивши вушка, а потім раптом… спурхнуло. І Лілі побачила за його пухнастою спинкою прозорі райдужні крильцята.
Дівчинка тихенько зісковзнула з крісла і підкралася до диво-кролика. Їй хотілося розгледіти його зблизька.
Маленький крилатий гість, мов велетенська бджола, кружляв над квітами і діловито обнюхував троянди.
— Добрий вечір, — тихесенько привіталася з ним Лілі.
Від несподіванки кролик перекинувся в повітрі і втупився в господиню оранжереї.
— Це ти зі мною привіталася? — спитав кролик тоненьким голоском. — Ти мене бачиш?
Лілі обережно, щоб не сполохати звірятка, кивнула, а потім пошепки спитала:
— Ти хто?
— Я феріґард, — усміхнувся кролик. — Мене звуть Тінкі. А тебе?
— Я Лілі, — відповіла дівчинка. І, боячись, що звірятко зникне так само миттєво, як і з’явилося, попросила: — Тільки не відлітай. Ти такий гарний!
Кролик знову усміхнувся їй у відповідь.
— А хто такі феріґарди? — поцікавилася Лілі.
— Ми — чарівні захисники, завжди приходимо на допомогу тим, хто вірить у дива, і не лише до них.
— А чому ти з’явився в нашій оранжереї? — спитала Лілі. — Ти когось рятуєш?
— Ні, просто я терпіти не можу, коли на вулиці зимно, — засміявся Тінкі й розповів Лілі, яким дивом він опинився в її оранжереї.
А було це так…
Розділ 2. ЗникненняЯкщо коли-небудь ви побачите на небі велетенську синю хмару, то знайте — це місто феріґардів. Саме там живуть маленькі чарівні істоти, які завжди ладні прийти на допомогу тому, хто вірить у дива й потребує захисту.
Усередині маленьких круглих хмаринок мешкають чарівні захисники. І кого тут тільки немає: котики та цуценята, поні і кролики, ведмежата й лисички! А за їхніми пухнастими спинками майорять райдужні крильцята.
Цієї студеної темної ночі синя хмара повільно пропливала над крижаними берегами Північного моря. Дув сильний вітер, і феріґарди почувалися незатишно.
— Агей, маленькі лінюхи! Уставайте, а то пропустите цікавий урок, — крізь сон почув Тінкі.
Вилетівши зі своєї хмаринки, кролик приєднався до решти феріґардів.
— Ох і холодно, — пробурмотів кролик. — І навіщо нас сюди занесло?!
— Так, Тінкі, тут дуже холодно, — промовив сніжно-білий кіт, з’явившись із нізвідки перед змерзлими малюками. — І це стане в пригоді нам на сьогоднішньому уроці.
— Ми що — вирощуватимемо бурульки? — захихотів Тінкі.
— От і не вгадав! Ми вирощуватимемо маленькі сонечка! — відповів кіт-учитель, хитро примружившись. — Отже! Складіть лапки човником і уявіть, ніби в них лежить маленька зірочка.
Маленькі феріґарди взялися старанно складати лапки і супитися, уявляючи зірочки.
Тінкі теж щосили намагався уявити собі теплу маленьку зірочку. Але перед його уявним поглядом чомусь виникали сонячні зайчики, що виблискували в зеленому листі, і квіти, які він так любив.
— А тепер тихенько подуйте в долоньки, — вів далі вчитель.
Малюки слухняно пішли за порадою кота, і в їхніх лапках одна за одною спалахнули малесенькі зірочки. Феріґарди захоплено заохкали, показуючи вчителю вогники. І лише лапки Тінкі залишалися порожні.
— Тінкі, не бійся. Просто подуй на долоньки, — підбадьорив золотистого кролика кіт-учитель.
Тінкі рішуче набрав у щоки якомога більше повітря, подув у складені човником лапки і… нараз із гучним виляском зник!
— Ото і вся історія!