![](/templates/knigiread/dleimages/noavatar.png)
Моя кохана втікачка - Тетяна Калинова
![Моя кохана втікачка - Тетяна Калинова - Безкоштовні електронні книги на українській мові: читай онлайн та скачуй](/uploads/posts/books/5/0/5/2/moya-kohana-vtkachka.jpg)
Всі твори автора ⟹ Тетяна Калинова Приходжу до тями і розумію, що голова розколюється. Ми що вчора з Юлькою знов наклюкались? Ні! Стоп! Я ж втекла з дому. Я в Одесі. Відкриваю очі, якась незнайома кімната. Де це я? Різко сідаю і розумію, що голова зараз вибухне. - Повільніше мала. В тебе струс мозку, хоч я дивуюсь, що там є чому струшуватись.- Повертаю голову в сторону, звідки чую чоловічий голос. - Ти хто такий і де я? - хапаюсь за голову. - Ти в моїй квартирі. - Якщо у мене струс , чому я не в лікарні? - Тому, що мені не потрібні проблеми через те, що якась божевільна, малолітня дурепа, кинулась під колеса мого автомобіля.
- Машунь, ти вибач сонце але ти божевільна. Ну куди ти поїдеш і що будеш робити? - намагається до мене достукатись по телефону, моя подруга Юля.
- Я не знаю. Сяду в перший же автобус, який буде на вокзалі і поїду. Мені зараз байдуже куди , але заміж з примусу я виходити не буду. Батько ще пошкодує про своє рішення , одружити мене з Вишневським, без моєї на те згоди.
- А ти бачила його? Цього Вишневського.
- Ні звичайно, я його не бачила і бачити не хочу, татко сказав, що він вчиться за кордоном. Мабуть якийсь пихатий мажор .
- А може він красень? Можливо краще зачекай, спочатку познайомся з ним, а раптом він тобі сподобається, Маша.
- Тобі що теж мій татко мізки промив ?
- Ні, звісно ні , люба. Я просто хвилююсь за тебе. Я уявлення не маю, що ти будеш робити сама в чужому місті. Ти мене вибач , але ж ти нічого не вмієш. За тебе все життя, все робили інші. - І це дійсно так. Я справді ніколи не робила навіть хатньої роботи. З дитинства за мене готували, прибирали, прали і прасували. Моїм завданням було , за словами татка, слідкувати за собою і завжди гарно виглядати. Він часто брав мене з собою на різні світські заходи . Тому, ніколи не шкодував для мене коштів, ні на салони краси, ні на дорогі , брендові речі. Я дуже гарно навчалась в школі і коли сказала, що хочу навчатись в університеті, тато спочатку сказав що це зайве, але все - таки погодився. Тепер розумію чому зайве. І щодо "завжди виглядати гарно" , теж розумію. Він просто вже тоді вирішив мою долю. Образливо. Чому для того, щоб тато з братом і далі продовжували жити як звикли, я мушу вийти заміж , за сина його нового ділового партнера ? Я розумію, що в нього зараз якісь проблеми на фірмі, але ж я його донька . Невже заради грошей , можна пожертвувати щастям рідної дитини. З Вишневським старшим, я познайомилась нещодавно, тато сказав що я йому дуже сподобалась. Вони говорили про те, що було б добре одружити мене з його сином, тоді я подумала що це жарт. Як виявилось, я помилилась . Я ніколи не бачила молодшого Вишневського, але чула що він типовий самозакоханий мажор і бабій. Та моєму таткові на це байдуже. Він сказав що через місяць , той прилетить в Україну і нас познайомлять. Але це лише формальність , тому що вони вже все вирішили. Ми з татом посварились , він замкнув мене в моїй кімнаті і вони з братом поїхали на фірму. Татко не знає, що я вже давно знайшла інший вихід з кімнати. За моїм вікном, широкий карниз, по якому я обережно перейшла до вікна в його кабінет. Так як зараз спекотно, всі вікна в будинку відчинені. І от зараз я тут, в його кабінеті.
- Машо ! Ти мене чуєш? - нагадує про себе Юля.
- Так, Юль. Я просто намагаюсь відчинити сейф. Там мій паспорт. Ну і візьму в татка трохи грошей, на перший час . Юля, я розумію про що ти мені говориш і так, мені звісно страшно. Та більше я боюсь вийти заміж, за небажаного чоловіка і страждати все життя. Ти ж мене добре знаєш... Я хоч і скажена, але романтична. Я вірю в справжнє кохання.
- Ой, Машка ! Дурепа ти моя , романтична.
- Може й дурепа, але я хочу відчувати " мурашок", "метеликів" і все решта, що відчуваєш коли закохана. Хочу прокидатись вранці і дивлячись в сонне обличчя свого коханого, думати яка я щаслива. Я мрію про справжнє, розумієш ?
- Я розумію, що ти забагато читаєш.
- Юль. Здається тато повернувся, передзвоню . - відключаюсь і підбігаю до вікна. Дійсно, тато. Чорт. Мабуть щось забув. Я не встигну перелізти до своєї кімнати. Ховаюсь під стіл. Чорт. Чорт. Він точно мене спалить.
Тато зайшовши до кабінету, відразу попрямував до сейфа. Відчинивши його , взяв якусь теку і вийшов не зачинивши ні сейф, ні двері в кабінет. Мабуть зараз повернеться. Це звісно дуже ризиковано, але це мій шанс. Швидко підбігаю до сейфа і взявши паспорт , який стояв на верхній поличці і пачку купюр, ховаюсь назад під стіл. Татко повернувся, поставив теку на місце і зачинивши сейф вийшов з кабінету.
Хух ! Можна видихати. Не спалив. Я дуже люблю свого тата і мені шкода що я роблю , те що роблю, але він не має права використовувати мене і керувати моїм життям. Мама б цього ніколи не дозволила.
Моя мама померла два роки тому, І хоч я була вже не маленька, мені було сімнадцять, та вона була мені дуже потрібна. Мені її дуже не вистачає. Ми з мамою були дуже близькі, наче подруги, я розповідала їй практично все. Мама завжди мене підтримувала. В нас була дуже щаслива сім`я. Тато з мамою дуже кохали один одного . Вони були для мене прикладом відносин в сім`ї, прикладом відносин між чоловіком і дружиною, прикладом справжнього кохання. Тому, я не розумію, як тато , який був щасливим в шлюбі, може віддати свою доньку заміж з примусу, за нелюбого. Хоча після смерті мами, він дуже змінився. Став жорстким і чужим . Таким же є і мій брат, Вадим. Він старший за мене, на шість років. Ми з ним не надто близькі, можливо через різницю в віці, а можливо тому , що ми зовсім різні. Вадима не цікавить нічого, крім фірми.
Повернувшись в свою кімнату, дістаю невеличку сумку і збираю найнеобхідніші речі. Зібравши, знов телефоную подрузі.
- Юль, я готова.