Нові коментарі
![](/templates/knigiread/dleimages/noavatar.png)
3 липня 2024 02:48
Щиро вам дякую за увагу до моєї казки з книги казок ''Богданія''. На кожному з двох сайтів, з якого ви могли передрукувати цю казку, у змісті
З Божою правдою - Народні
В день Нового року, до неї - Устиянович Микола
![В день Нового року, до неї - Устиянович Микола - Безкоштовні електронні книги на українській мові: читай онлайн та скачуй](/uploads/posts/books/4/2/8/6/v-den-novogo-roku-do-neyi.jpg)
Аннотація до бестселера - В день Нового року, до неї - Устиянович Микола
Всі твори автора ⟹ Устиянович Микола
Всі твори автора ⟹ Устиянович Микола
Читаємо онлайн В день Нового року, до неї - Устиянович Микола
Чи ти єще, другинечко моя,
Ведеш к востоку слізную зіницю?
Чи ти єще, болізненная,
Не запалила твоїм снам гробницю?
Єще ли стогн мечтаній блідих
З чорної рветься твого серця згари?
А долі сум чувств твоїх святих
Чи світ єще тобі не склав на мари?
Бідна, остав! ах, твоя зоря
Давно вже щезла із небес востока.
Тобі давно надій нора
Висхла, сред молній розсвіту урока.
Тобі нести в вечірню затінь взрок,
Що осіняє хрест: там сяде колись милий,
Весна твоя, азбука твоїх гадок,
Вірний судьбі, судьбою онімілий.
При нім знайдеш незв'ялий цвіт любві,
Чист як душа, що його садила,
Цвіт, над котрим мечтала слізно ти,
І земний рай, і наповіді всі проснила;
В-около нього мирна тишина,
І роса мила вечірньої охолоди,
А над ним та ж сама зійде звізда,
Що на востоці золотить неба зводи.
Там же, о там, до западной звізди,
Стреми душею, стреми твоїм взором;
І враз коли вона заблисне ти,
Сідай при милім над могили ровом,
І подумай хвилінку з ним одну
Думку за щастя, що судьба стоптала,
І вірно в грудь його ізлий сльозу
Послідню, що-сь єще не виплакала.
Ведеш к востоку слізную зіницю?
Чи ти єще, болізненная,
Не запалила твоїм снам гробницю?
Єще ли стогн мечтаній блідих
З чорної рветься твого серця згари?
А долі сум чувств твоїх святих
Чи світ єще тобі не склав на мари?
Бідна, остав! ах, твоя зоря
Давно вже щезла із небес востока.
Тобі давно надій нора
Висхла, сред молній розсвіту урока.
Тобі нести в вечірню затінь взрок,
Що осіняє хрест: там сяде колись милий,
Весна твоя, азбука твоїх гадок,
Вірний судьбі, судьбою онімілий.
При нім знайдеш незв'ялий цвіт любві,
Чист як душа, що його садила,
Цвіт, над котрим мечтала слізно ти,
І земний рай, і наповіді всі проснила;
В-около нього мирна тишина,
І роса мила вечірньої охолоди,
А над ним та ж сама зійде звізда,
Що на востоці золотить неба зводи.
Там же, о там, до западной звізди,
Стреми душею, стреми твоїм взором;
І враз коли вона заблисне ти,
Сідай при милім над могили ровом,
І подумай хвилінку з ним одну
Думку за щастя, що судьба стоптала,
І вірно в грудь його ізлий сльозу
Послідню, що-сь єще не виплакала.
Відгуки про книгу В день Нового року, до неї - Устиянович Микола (0)