![](/templates/knigiread/dleimages/noavatar.png)
Верблюд-суддя - болгарська казка
![Верблюд-суддя - болгарська казка - Безкоштовні електронні книги на українській мові: читай онлайн та скачуй](/uploads/posts/books/4/1/0/5/verbljud-suddja-bolgarska-kazka.jpg)
Надумали якось вовк і лисиця податися разом у гори на полювання.
Ходили, блукали по горах і долинах, та ніде нічого не вполювали. Тоді спустилися вони з гір і пішли полями. От ідуть вони шляхом, аж бачать: лежить мішок з хлібом. Вовк зразу кинувся їсти, та лисиця вирвала хліб у нього з рота.
– Чого це ти, кумо-лиско, у мене хліб забираєш? – питається вовк.
– Хіба ж я забираю? – дивується лисиця.– Ми з тобою друзі, то маємо все порівну ділити.
Почав вовк ділити хліб. Відламав для лисиці малесенький шматочок, а решту собі взяв.
Розсердилась дуже лисиця й відкинула той шматочок, що вовк перед нею поклав.
– Вовчику-братику, чого це ти так мало мені дав?
Вовк теж розсердився, а лисиця почала кричати, і вже вони ніяк не могли дійти згоди. Коли це йде верблюд. Підходить до них та й каже:
– Гей, стійте, чого це ви завелись?
Розповіла лисиця все як було: як вони йшли, як надибали мішок з хлібом і як вовк почав цей хліб нечесно ділити і дав лисиці маленький шматочок, а собі лишив решту.
– Я допоможу вам розділити хліб порівну,– сказав верблюд.– Тільки ви й мені дасте шматок.
Та лисиця схопила хліб і сама почала ділити. Але й вона не поділила порівну.
– Ні ти, вовче, ні ти, лисичко, не можете ділити справедливо,– знову каже верблюд.– Ось я підкину хліб догори, і що впаде на землю – то кожен і хапайте.
Взяв верблюд хліб собі в рот, підняв догори голову, випростав свою довгу шию і почав спокійно жувати. А вовк і лисиця дістали облизня.
Отакий був суддя з верблюда.