![](/templates/knigiread/dleimages/noavatar.png)
Чим хата багата. Розділ №2 – Той ще не музика, хто в дудку дме - Анатолій Григорук
![Чим хата багата. Розділ №2 – Той ще не музика, хто в дудку дме - Анатолій Григорук - Безкоштовні електронні книги на українській мові: читай онлайн та скачуй](/uploads/posts/books/3/6/9/4/chim-hata-bagata-rozdil-2-toj-shhe-ne-muzika-hto-v-dudku-dme-anatolij-grigoruk.jpg)
Всі твори автора ⟹ Анатолій Григорук
Ішов Дениско з дідусем повз крамницю. А там у вітрині стільки іграшок, що просто очі розбігаються!
– Дідуню, – став благати Дениско. – Купи мені дудочку. Я про неї все життя мрію.
Денисків дідусь – добра душа, внукові не відмовить. От і купив.
Та невдовзі від тої дудочки нікому в хаті спокою не стало. Дениско ні на мить не випускав її з рук. Від світання до смерку він видобував з дудочки такі оглушливо могутні, такі розкотисті звуки, що здавалося, то без упину грякає молодий, повний сили весняний грім.
Качки й кури ходили у дворі якісь знервовані. Пес Кудлай боявся вилізти з буди. А кіт Муркаш – той і зовсім з обійстя втік.
Коли бабуні урвався терпець, вона заткнула пальцями вуха, глянула з докором на дідуся й вигукнула:
– Ну, старий, і купив же ти дуду на свою біду!
– Ваші грають – наші плачуть, – винувато усміхнувся дідусь.
– Гарно грає, але танцювати неохота, – зітхнула мама.
– А звісно, – буркнув тато. – Бо той ще не музика, хто в дудку дме.
Дениско сторопів:
– Та я ж вам!.. Для вас старався. Щоб веселіше було…
Усі мовчали. Мар’янка церемонно вклонилася Денискові й сказала:
– Красненько дякуєм. Але не за те, що грали, а за те, що перестали.