![](/templates/knigiread/dleimages/noavatar.png)
Spanienkreuz (Іспанський хрест) - Анджей Сапковський
![Spanienkreuz (Іспанський хрест) - Анджей Сапковський - Безкоштовні електронні книги на українській мові: читай онлайн та скачуй](/uploads/posts/books/2/2/5/3/spanienkreuz-ispanskij-hrest-andzhej-sapkovskij.jpg)
Всі твори автора ⟹ Анджей Сапковський
Анджей Сапковський Spanienkreuz (Іспанський хрест)
Andrzej Sapkowski „Spanienkreuz”
Анотація
Нагорода завжди знайде свого героя.
Коли барон фон Ріхтгофен, виконуючи доручення Гітлера, відвідує сестру загиблого пілота, на нього чекає несподіванка.
Оповідання походить зі збірки Maladie i inne opowiadania 2012
Spanienkreuz (Іспанський хрест)
Анджей Сапковський
Переклад з польської -- полігНОТ
- - - - - - - -
https://www.facebook.com/pg/PoligNOT
Заходьте на мою сторінку на Facebook
Генерал-майор Вольфрам барон фон Ріхтгофен поклав рукавички в кашкет, а кашкет вручив покоївці, білявці з косичками. Кинув оком у дзеркало, у відображенні побачив, як дівчина витріщилася на нього. Він бачив яке враження справляє на неї його постава, сталево-блакитний мундир Люфтваффе, нагороди, Залізний хрест першого ступеня на шиї. Бачив, як дівчина зашарілася, кліпає віями та пускає бісиків очима. Берлін, подумав невдоволено. Місто розпусти. Геть забули про сором.
-- Заходьте.
Кімната була темною, не тільки через важкі штори на вікнах, темними були також меблі, що виділяли запах дерева і пилу, темні шпалери. Темні, невиразні, тривожні портрети на стінах.
-- Мадам фон Тротта?
-- Сюди.
Клацнув вимикач, слаба лампочка, вкритого картонним абажуром світильника, запалала яскравою, мутною сферою, кидаючи на стелю і стіни фантасмагоричні тіні. Опудало птаха на столі ожило, видавалося, що воно схиляє голову і дивиться скляним оком. Запалав кришталь дивної форми, заблисли латунні деталі приладу, що нагадував мікроскоп, засяяла позолота на спинках книжок. За столом сиділа жінка. Одягнена в чорне, чорна вуаль на обличчі. Звичайно, подумав Ріхтгофен, адже в неї жалоба.
-- Дозвольте…
-- Підійдіть, будь ласка, ближче.
Коли він підійшов, жінка підняла вуаль. І спрямувала на нього свої очі. Ні, не очі. Очні яблука. Кришталики без райдужної оболонки, дві кульки, білі немов білок вареного яйця. Йому причувся смішок.
-- Генерал-майор Вольфрам фрайгерр фон Ріхтгофен. Родич Манфреда фон Ріхтгофена, повітряного аса, уславленого Червоного Барона. Я не очікувала такої честі.
-- Мені випав, -- барон суворо випрямився, -- почесний, але прикрий обов’язок. Звичайно, шановна мадам знає про що йдеться.
-- Звичайно, що знаю.
-- В квітні 1937 року, в Іспанії, я був командиром брата шановної мадам, лейтенанта Бертрама фон Есторффа, льотчика-винищувача.
-- І це я знаю.
-- Адольф Гітлер, -- генерал став струнко, -- наш великий Фюрер і головнокомандувач Вермахту, вирішив відзначити німецьких солдатів, які воювали у війні за визволення Іспанії. Він вирішив виразити шану і подяку за заслуги німецьких добровольців, які брали участь у поваленні більшовизму в Іспанії. Так, як німецькі підрозділи воювали на боці Франко не зовсім офіційно, героїв можна вшанувати тільки зараз, після війни. Наказом Фюрера засновано нову відзнаку: Spanienkreuz, Іспанський Хрест, який від квітня цього року, з гордістю носять ветерани легіону “Кондор”.
-- Фюрер, -- фон Ріхтгофен відкрив портфель, -- подбав, щоб цієї честі було удостоєно також тих німецьких солдатів, які заплатили найвищу ціну в боротьбі з більшовизмом. Вождь наказав нагородити бійців легіону, що полягли, особливою відзнакою – Хрестом Слави легіону “Кондор”. Його вручають членам родин загиблих. Ви єдина жива родичка лейтенанта фон Есторффа. У ваші руки…
Генерал клацнув каблуками, нагнувся і вручив жінці диплом і хрест. Бачив, як вона водить по ньому пальцями.
Відкашлявся.
-- З огляду на вашу неміч, шановна мадам, -- він схилився, -- дозвольте мені описати його. Тевтонський хрест, зроблений з бронзи та оздоблений свастикою і орлами Люфтваффе. Траурна стрічка має по боках паски кольору іспанського прапора…
-- Я бачу, -- перервала жінка, піднявши на генерала незрячі очі. – Навіть попри мою, як ви, бароне, зволили виразитися, неміч. Просто, я бачу по-іншому. За допомогою інших почуттів. Але від цього я бачу не гірше. А інколи навіть краще. На світі більше тайн, ніж вашій вченості хоч би приснилось. Гер барон не може цього не знати.
Фон Ріхтгофен похитав головою і зневажливо скривив губи. Він пригадав прикриту кущем бузини табличку біля воріт вілли, на якій крім імені та фамілії, було написано вузлуватим готичним шрифтом -- Hellseherin, Wahrsagerin, Stemeleserin чи щось в цьому стилі. Берлін, подумав невдоволено. Місто кокаїністів, шльондр, підерасів і шарлатанів.
-- Бачу, -- жінка підвела незрячі очі – що на правій, верхній кишені мундиру у вас схожий до описаного хрест, але з мечами та діамантами. За що мечі та діаманти? Невже за Герніку? За вбитих жінок і дітей?
Генерал мовчав певну мить. Потім зміряв її поглядом, повним зневаги.
-- Шановна мадам, -- процідив, -- ви, мабуть, розраховували шокувати мене. Змушений вас розчарувати. Я вже не раз зустрічався з більшовицькою пропагандою, знайомий з брехнею, яку розповсюджує “Die Rote Front” та інша червона макулатура. Мене тільки дивує, що зрадницькою пропагандою займається Доротея Дейзі фон Тротта, вдова генерал-лейтенанта Густава Вільгельма фон Тротта.
-- В Іспанії, мадам, тривала війна. Легіон “Кондор” з честю виконав своє завдання. Місто Герніка, центр червоного опору, було атаковане, противник зазнав втрат. Саме таке завдання стоїть перед авіацією, в якій служив ваш брат, шановна мадам. Старший лейтенант Бертрам фон Есторфф служив Вітчизні та Фюреру. За Vaterland, честь і Фюрера, він віддав життя за штурвалом літака, в повітряному бою над Гернікою…
-- Брешеш, бароне, -- різко перервала його Дейзі фон Тротта. – Брехнею плямуєш честь дворянина і офіцера.
Лампо потьмяніла. На очах фон Ріхтгофена опудало птаха повернуло голову і втупилося в нього. Захиталися штори, шпалери на стінах вкрилися бульбашками. Почали рухатися і шепотіти щось незрозуміле постаті на картинах. Дейзі фон Тротта важко підвелася і витягнула кістляву руку.
-- Мій брат Бертрам Бруно фон Есторфф довідався, до речі від тебе, що в Герніці немає жодних військових цілей і що там не базуються жодні підрозділи республіканців. Що наліт на Герніку був терористичним актом, застосованим виключно проти мирного населення, що мав на меті залякати Басків, які підтримували Республіку. Тоді мій брат, лейтенант Бертрам Бруно фон Есторфф, відмовився виконувати наказ. І за це його позбавили життя. Вбили. За ангаром, пострілом в потилицю. Забирайся з мого дому, бароне фон Ріхтгофен. І